adi4adi תורגם על ידי subscraft מצוות
- אתה בסדר? - כן, אני בסדר חבר, אל תדאג.
אתה בסדר?
תהנה מל.א.
- את מוכנה להגיד לי למה הכל תמיד סביבך? - הכל לא תמיד סביבי.
הבחור הזה עם השומר ראש פשוט התלוצץ, ואתה יודע את זה.
- התלוצץ, יודעת מה אני מצטער שלא ראיתי את זה כך. - אוי, זה שטויות.
- ומה העניין הזה עם מייקל? זה היה מרשים. - מה את רוצה שאני אעשה?
אני עובד עם הבחור למען השם, ויודעת מה? את מסוגלת לדאוג לעצמך יופי.
יודע מה? בפעם האחרונה שבדקתי, אתה שכבת איתי אז אם אתה רוצה להתחיל לזיין אותו...
הי, חבר. איפה יש פה קיצור דרך לשדה התעופה? - משם. - תודה.
זה היה הוא בלקסוס הזהובה והטלפון הנייד.
הוא מתפתח כי הוא נקנה בשנות ה- 80 המוקדמות.
- לאן? - מרכז העיר, רח' ספרינג 312 צפון.
מרכז העיר.
תראה, ההעתקים צריכים להיות מוכנים עד השעה שבע בערב נקודה, טוב?
חכה רגע. סע מספולבדה לסלאסה ללה בריה, סע מלה בריה צפונה לרח' 6 ומשם למרכז העיר.
אז מה? תהיה ער עד מאוחר. גם אני הייתי לילה או שניים, אז אל תבכה.
כדאי לנסוע דרך כביש 105 מזרחה ל- 110, זה יותר מהר.
- מה? - אמרתי ש- 105 ל-110 יהיה מהיר יותר.
כביש 110 הופך למגרש חניה בסביבות הים
כשאת מגיעה ללה בריה, מצפון לסנטה מוניקה הוא יהיה פקוק.
מ- 110 צפונה לרח' 10, יהיו אנשים שנוסעים לפסדינה,
- והם נוהגים לאט. - זה מה שהם עושים. מה שאני עושה זה...
אני יוצא ברח' גרנט ואז...
הי, אם זה מה שאת רוצה זה מה שנעשה.
- אז יש לנו התערבות כאן? - לא.
ומה אם אתה טועה?
אני לא חושב שאני טועה, אבל אם כן...
הנסיעה בחינם.
טוב, עשינו עסק.
- קדימה, תגיד את זה. - להגיד מה?
- קדימה. - או... היה לי מזל עם הרמזורים.
לא היה לך מזל עם הרמזורים, מה שכן, אתה צודק, אני טעיתי.
מקס.
איכפת לך להגביר?
אוהבת את הקלסיקות?
- כן, ניגנתי בתיכון. - תני לי לנחש, כלי נשיפה מעץ.
לא, מיתרים. אף פעם לא היה לי מספיק אויר בשביל כלי נשיפה.
הצלחת לעבוד עלי, עם הירידות שלך בטלפון הזה.
זה כלי אחר.
אתה יודע, אם רק היית מקשיב לי, היינו תקועים בפקק עכשיו
ואתה היית מרוויח עוד 5 דולר.
תשמרי לך את ה- 5 דולר, קני לעצמך משהו נחמד. תשתגעי.
זה לא עניין כל כך גדול.
כמה נהגי מוניות אתה מכיר, יכנסו איתך לויכוח כדי לחסוך לך כסף?
היינו שניים. הייתי צריך להרוג את השני. אני לא אוהב תחרות.
- אתה מתגאה להיות טוב במה שאתה עושה? - מה? זה?
לא, זו עבודה זמנית, למלא את הזמן, לשלם את החשבונות.
אבל אני אהיה הכי טוב במה שאעשה. אבל זה משהו אחר.
- מה משהו אחר? - סתם, מגבש תכניות.
כמו?
- תגיד לי. - חברת לימוזינות שאני מקים.
"איילנד לימוזינות" נשמע כמו אי על גלגלים, נסיעה בסטייל, כמו מועדון
כשתגיעי לשדה התעופה לא תרצי לצאת מהלימוזינה שלי.
אז אני עושה את זה כעבודה זמנית, שאוכל לשחרר את המרצדס שלי מליסינג,
צובר שמות לרשימת קליינטים טובה, את יודעת, דברים כאלה.
את אוהבת להיות עו"ד?
- מה אתה קורא מחשבות? - קצת.
יש את חליפת המכנסיים השחורה,
אלגנטית, לא צעקנית שמבטלת את האפשרות של הפרסומאית.
בנוסף, תיק איכותי שאת חיה בתוכו...
והארנק... עבודת מעצבים.
בכל אופן, אדם נכנס למונית עם חרב, אני מניח שהוא שף של סושי.
את?
- קלרנס דריל. - לא, לא בדיוק. הוא מטעם ההגנה, אני תובעת.
- תיק גדול? - כן.
- הבאת אותנו לכאן מהר. - בודאי.
אבל לא ענית לשאלתי.
את אוהבת את מה שאת עושה?
כן.
אבל לא היום.
לא, אני אוהבת. כמו שאין לי סבלנות לחכות.
אני אוהבת לעמוד בבית המשפט. באותו רגע אני מקבלת...
פרפרים כאלה, כמו בלילה שלפני היום הראשון.
פרפרים? למה?
אני חושבת שאני עומדת להפסיד.
אני חושבת שהתיק גרוע, המוצגים שלי לא מסודרים, אני לא מוכנה מספיק
אנשים יגלו שאני לא יודעת מה אני עושה והעמדתי הצגה כל השנים
אני מייצגת את מחלקת הצדק וטיעון הפתיחה שלי יפול בנקודה החשובה ביותר
והמושבעים יצחקו ממני.
ואז אני אבכה. אני לא אקיא, הרבה אנשים מקיאים.
יש לי קיבה חזקה.
ואז אני אתעשת, אשכתב את טיעוני הפתיחה שלי,
אסדר את המוצגים, וזה מה שאעשה עד סוף חיי. זו השיגרה שלי.
בבוקר זה מתחיל, ואני בסדר.
- את צריכה חופשה. - היתה לי חופשה, על הכביש המהיר.
לא, לא במונית. את צריכה לסדר את הראש.
- קחי את עצמך תתמזגי ב... - מתי היתה הפעם האחרונה שאתה יצאת לחופשה?
- אני יוצא לחופשה כל הזמן - באיזו תדירות?
תריסר פעמים ביום. אל המקום האהוב עלי.
האי מאלדיב.
בריחה קטנה ופרטית.
כשהדברים נעשים כבדים מידי עבורי, אני לוקח חמש דקות הפסקה
ואני הולך לשם. ומתרכז לגמרי בשום דבר.
- הנה, קחי. - לא, אני לא יכולה לעשות את זה.
קחי את זה כי את זקוקה לזה יותר ממני.
וזה יעזור לך, אני מבטיח.
תודה מקס.
לכי תתפסי אותם.
הי.
אני לא יודעת. למקרה שפעם תצטרך חוקרת
לחברות יוקרה, או ויכוחים על מסלולי נסיעה.
הי.
הי... מצטער. לא שמעתי אותך.
אני אקח אותך.
- לאן? - רח' סאות' יוניון 1039.
קלטתי אותך.
- כמה זמן אתה חושב שזה יקח? - שבע דקות.
שבע. לא שמונה, לא שש.
שתי דקות לחצות את כביש 110 לנורמנדי, נורמנדי לוניס שלוש דקות
עד ליוניון זה דקה אחת ועוד דקה לבלתי צפוי.
- טוב, איכפת לך אם אני אמדוד לך זמן? - תעשה מה בראש שלך.
- אם אתה טועה אני מקבל נסיעה חינם? - אתה תקבל התנצלות.
- כבר נתתי היום הזדמנות לנסיעה חינם. - למי?
בחורה אחת.
השגת פגישה איתה?
- פעם ראשונה בלוס אנג'לס? - לא.
אומר לך את האמת, כל פעם שאני פה, אני מת כבר לעזוב.
אני מסתובב מנותק. כזה אני.
- אתה אוהב? - זה ביתי.
שבע עשרה מיליון אנשים.
זו המדינה עם הכלכלה החמישית בגודלה בעולם, אנשים לא מכירים אחד את השני.
קראתי על אדם שעלה לרכבת פה, ומת.
שש שעות הוא נסע ברכבת עד שמישהו הבחין
שגופה עושה סיבובים בל.א. אנשים עולים ויורדים, יושבים לידו.
אף אחד לא שם לב.
זו המונית הכי נקייה שהייתי בה.
- זו המונית הקבועה שלך? - כן, אני חולק אותה עם בחור ממשמרת בוקר.
- כי אתה מעדיף לילות? - כן, האנשים יותר רגועים,
פחות מתח, תנועה דלה, טיפים טובים.
- איך הרווחים? - או, זו לא כזו עבודה.
אני לא פה לתקופה ארוכה. רק ממלא מקום.
זה זמני עד שאני מארגן כמה דברים. זה זמני.
- כמה זמן אתה נוהג? - שתים עשרה שנה.
- באמת? - כן.
מה הדברים שאתה מארגן?
אני לא רוצה לדבר על זה. סתם איזה תכנית עסקים.
- אל תעלב. - לא נעלבתי.
אתה אחד שעושה, במקום לדבר. זה בסדר.
- שבע דקות, בחיי אתה טוב. - היה לי מזל עם הרמזורים.
כן בטח. אתה בטח גם יודע את התזמון של הרמזורים.
שמע, אני פה בעסקת נדל"ן. אני אעבוד כל הלילה,
יש לי חמש עצירות לעשות, לאסוף חתימות, לפגוש חברים
ואז יש לי טיסה בשעה שש בבוקר.
- אולי תיצמד אלי? - לא, המונית לא להשכרה, אלה החוקים.
- חוקים? - כן.
החברה האלה לא משלמים לך טוב, כמה אתה מרוויח במשמרת?
- כמה? .355 -
אני אגיד לך מה. אני אתן לך 600.
- אני לא יודע. - ועוד מאה אם תביא אותי לשדה התעופה,
- ולא אצטרך לרוץ למטוס. - אני לא יודע.
- כן אתה יודע. - אני לא יודע.
?600 - - כן, עשינו עסק.
- הנה 300 מראש. מה שמך? - מקס.
- מקס. אני וינסנט. - טוב.
- אני לא יכול להישאר בחניה כפולה. - אפגוש אותך בסימטה מאחורי הבניין.
בהחלט לא מהסביבה.
S -סדרה. הנה.
אוי לא!
חרא!
מה לעזאזל?
הי, חבר, אתה בסדר? או, חרא.
הוא נפל על המונית.
הוא נפל משם למעלה על המונית המזדיינת.
- אני חושב שהוא מת. - ניחוש טוב.
הרגת אותו?
לא, אני יריתי בו. הכדורים בערפל הרגו אותו.
אור אדום מקס. עצור. עצור.
- תוריד ידיים. תוריד ידיים. - בסדר. בסדר.
טוב, תעזור לי. פתח את תא המטען.
- מה? - פתח - את - תא - המטען.
בוא, בוא.
- מה אתה עושה? - נגלגל אותו מהגג.
- הא? - אי אפשר להשאיר אותו פה.
אז אם אתה רוצה שאעזור לך לשמור על היגיינה...
טוב. זה בסך הכל בחור מת.
תפוס את הידיים שלו.
- אני לא יכול לעשות את זה. - תפוס את הידיים שלו.
יש?
הוא מתסובב...
טוב, זה מספיק טוב.
בוא נלך.
- הי, למה שלא תיקח את המונית? - לקחת את המונית?
כן.קח אותה. אני לא אגיד.
הם גם ככה לא יודעים מי נוהג חצי מהזמן.
הם לא בודקים אף פעם. אז פשוט קח אותה.
- אתה, אני... - אתה מבטיח לא לספר לאף אחד, נכון?
כן, כן.
מבטיח.
כנס למכונית המזויינת. כנס למכונית.
רמון?
- מפקדת הפיקוח. - כאן בלש פאנין מחלק סמים.
שלח שתי ניידות ובלש לילה לסאות' יוניון 1039,
ותתקשר לחוקרי מוות, יש לי כאן זירת פשע
קיבלתי, סאות' יוניון 1039.
- מה אתה עושה? - אני צריך לנקות, יש פה בלגן.
אז? ליידי מקבת', אנחנו יושבים פה באור ירוק, עזוב את המושב.
אידיוט.
אתה לא צריך יותר לנקות את --המונית הזו בארץ לה לה
תצטרך לחיות עם זה. תתרכז בעבודה. תנהג.
רחוב פאונטן 7565, מכיר?
- מערב הוליווד. - כמה זמן יקח להגיע לשם?
לא יודע, 17 דקות.
- מה? - לא, לא, חכה רגע.
- אמרתי לך שיש לנו כמה עצירות הלילה. - לא, אמרת שאתה צריך לבקר חברים.
- הם היו חברים של מישהו.
- אתה נוהג מונית. - אני עושה את הסיבוב שלי,
אתה יכול לשרוד את הלילה, ולהרויח 700 דולר.
אני לא רוצה להרגיז אותך, אבל אני לא יכול לעשות את זה.
אני לא יכול להסיע אותך, כשאתה מסתובב והורג אנשים,
- זו לא העבודה שלי. - הלילה זה כן.
אתה לא מבין. אני מתכוון לזה.
- הי, אתה מתוח. - כן, אני מתוח.
אתה מתוח, אני מבין. פשוט תמשיך לנשום.
ותישאר רגוע.
- אתה נושם? - חרא. - אתה נושם? - כן.
זה העסק: אתה תסיע אותי הלילה, זה יהיה הדבר החכם לעשות.
אני אנגח את הבחור הזה על חלון, אביים נפילה,
'נעבור לתכנית ב. עדיין נושם?
אנחנו צריכים לעשות את זה הכי טוב. לאלתר, להתאים לסביבה,
דארווין, חרא קורה, אי צ'ינג, אנחנו צריכים לזרום עם זה.
אי צ'ינג, על מה אתה מדבר? זרקת בנאדם מהחלון.
לא זרקתי אותו, הוא נפל.
מה הוא עשה לך?
- מה? - מה הוא עשה לך?
- שום דבר, רק פגשתי אותו הלילה. - פגשת אותו פעם אחת ופשוט הרגת אותו?
מה, אני צריך להרוג אנשים רק אחרי שהכרתי אותם?
- לא. - מקס, יש שישה מליארד אנשים בעולם,
ואתה יוצא מגדרך בגלל שמן אחד?
- מי הוא היה? - מה איכפת לך?
- שמעת פעם על רואנדה? - כן אני מכיר את רואנדה.
עשרות אלפים נהרגו לפני השקיעה.
אף אחד לא הרג אנשים כל כך מהר מאז נגסקי והירושימה,
העלמת עין, מקס?
הצטרפת לארגונים לזכויות אדם?
הצלת לוויתנים של גרינפיס או משהו כזה?
- לא. - אני הורג איזה אחד ואתה עושה מזה עניין.
- אני לא מכיר אף רואנדי, בנאדם. - אתה לא מכיר גם את האיש בתא המטען.
אם זה יגרום לך להרגיש יותר טוב, הוא היה פושע.
היה מעורב בשרשרת של מבצעי פשע.
- אז מה, אתה רק זורק את הזבל? - כן, משהו כזה.
- עצור בצד ימין. - חרא.
- תיפטר מהם. - איך?
אתה נהג מונית. תתחמק מדו"ח בדיבורים.
- בבקשה, בנאדם, אל תעשה כלום. - אז אל תתן לי להידחק לפינה.
- אין לנו מקום בתא המטען. - אני לא מאמין.
- תאמין לזה. - לא! אני אדבר איתם.
הוא כנראה נשוי ולשני יש ילדים.
בטח אשתו בהריון.
אני אטפל בזה. כן, רק רגע.
- מה שלומך? - השותף שלי ידבר איתך.
- רשיונות בבקשה. - כן.
עצרתי אותך כי השמשה שלך מרוסקת.
- כל זה בתוקף? - כן.
- הי, בנאדם, היתה לכם כאן מלחמת אוכל? - כן.
אני אנקה את הבלגן הזה.
יש פה דם על השמשה שלך?
כן, אה...
כן, פגעתי בצבי.
- פגעת בצבי? - כן, ב...
- הייתי בסלוסלי - צבי דרומי?
כן, הוא רץ ממש לפני הרכב לא יכולתי להתחמק ממנו.
למה עדיין יש לך נוסע?
היעד שלו בדרך שלי. אני אוריד אותו בדרך
כן, אבל המונית לא בטוחה לנסיעה, ואנחנו צריכים להחרים אותה.
אז אנחנו צריכים לעשות סריקה לפני שהגרר מגיע.
אז פתח את תא המטען -וצא החוצה מהרכב. אדוני
- אני מצטער, אבל תצטרך לתפוס מונית אחרת. - זה נחוץ? היעד שלי חצי מייל מפה.
כן, אדוני, לצערי. צא מהרכב בבקשה.
- גם אתה, קדימה. - אתה פותח את תא המטען, הם נכנסים פנימה.
שמע, זה היה לילה ארוך.
והיעד ממש קרוב. אז עשה לי טובה ותן לי להשלים את הנסיעה.
צא מהמונית, פתח את תא המטען. קדימה.
צא החוצה. גם אתה אדוני, בבקשה.
קריאה ממוקד יחידה 3 יריות נשמעו ברחוב 1813...
כל היחידות הפנויות נא לענות... - הי שותף, אנחנו צריכים לזוז.
- קיבלנו, אנחנו בדרך. - סע ישר למוסך. לילה טוב אדוני.
עצור כאן.
ידיים על ההגה. שעה עשר ושתיים.
- למה? - כי ככה אמרתי.
מקס, מקס. אתה שם, בן זונה?
- מי זה? - זה לני, אחראי משמרת.
מקס, אני יודע שאתה שם. תענה לקריאה.
- מה יקרה אם לא תענה? - הוא ימשיך לקרוא.
מקס, תענה.
קדימה, נפנף אותו.
- כן, לני, מה קורה? זה אני. - דיברתי עכשיו עם השוטרים.
חזרו עכשיו מסיור ברחובות.
- כן, אז? - אז, חוץ מזה שאני שונא לדבר עם שוטרים,
הם אמרו לי שריסקת את המונית?
- לא, לא אני התנגשתי, לא... - איכפת לי מה, איך או למה?
אתה משלם.
זו היתה תאונה. אתה לא נושא באחריות.
זו היתה תאונה, אני לא נושא באחריות.
שטויות! אני עושה אותך אחראי. אני מוציא לך מהכיס.
- תגיד שאתה דוחף לו את המונית לתחת. - אני לא יכול, זה הבוס שלי.
- אז? - אני צריך את העבודה שלי.
לא, אתה לא.
עדיין שם? אני מדבר אליך, מקס. מקס.
- הוא לא משלם לך שום דבר. - מי זה לעזאזל?
אלברט ריקרדו, פונה אליך כעו"ד וכנוסע במונית הזו.
- ואני מדווח עליך למשרד התחבורה. - תרגע, לא צריך להתרגש.
לא להתרגש? איך אפשר לא להתרגש? כשאתה מנסה לסחוט אדם עובד?
אתה יודע טוב מאוד שחברת הביטוח ותעודת האחריות יכסו את הנזקים.
- ומה אתה מנסה לעשות? מופרע ציני שכמוך. - אני בסך הכל ניסיתי...
תגיד את זה לו. תגיד לו שהוא אידיוט.
- קדימה. - אתה אדיוט.
תגיד לו שאם הוא יעשה את זה שוב, אתה תדחוף לו את המונית לתחת.
ובפעם הבאה... שתעשה את זה... אני... אדחוף לך... את המונית לתחת.
חרא.
- כן? - מר קלארק, יש כאן נוטיריון שבא לפגוש אותך.
- הוא הזדהה כנוטריון? - כן.
בטח. שלח אותו למעלה.
הי! ...הי אני במונית!
הי! ...חרא! פה... בסימטה!
חרא!
הי, חכו. בואו.
או,בנאדם, כן. אני במונית, אני תקוע.
תודה. תודה.
הי, בנאדם, תראה. אני צריך לצאת מכאן.
- הי, בנאדם, מה קורה? - אני קשור פה, הבחור הזה קשר אותי.
הוא בבניין הזה למעלה. עושה כל מיני דברים, אני צריך לצאת מפה.
- הי, אתה כולך קשור שם. - כן, אני לכוד...
- כן, אז שחרר אותי שנוכל לקרוא למשטרה. - אתה תיתן לי את הארנק שלך.
- אתה עובד עלי? - אני נראה כאילו אני עובד עליך?
אתה לא רואה שידיי קשורות להגה?
לא איכפת לי למה אתה קשור.
כן.
או... כל הקופה.
ברצינות.
אחי.
- זה התיק שלי? - זה התיק שלך? כן!
למה? אתה רוצה אותו חזרה? תן לנו את הארנק שלך.
מה עוד יש לך בפנים?
לעזאזל!
איפה הכפתור? מתחת ללוח השעונים?
אם תמשוך תשומת לב אתה תגרום למוות מיותר של אנשים.
- אתה מבין? - כן.
כן?
הי, חדשות טובות. אנחנו מקדימים את לוח הזמנים.
- אתה אוהב ג'אז? - סליחה, מה?
- ג'אז, אם אתה אוהב ג'אז? - לא כל כך.
סיפרו לי על מקום בקראנשו. לימארט פארק.
כל הנגנים הגדולים של החוף המערבי ניגנו שם, דקסטר גורדון,
צ'ארלי מינגוס, צ'אד בייקר, כאלה.
קדימה, תסיים. אני אזמין אותך למשקה.
- המודיע שלך, מה שמו? רמון? - רמון איאלה.
הייתי אמור לפגוש אותו אתמול בלילה, הוא לא הופיע, נסעתי לפה, מצאתי את זה.
כמה זמן אתה עובד על הבחור?
ארבעה חודשים, הוא שחקן מדרגה נמוכה חלק מרשת הפצה שמתקשרת לפליקס.
פליקס רינס טורינו? הבולשת עובדים עליו, הם לא רוצים שנתקרב.
ממתי משטרת ל.א. עובדת בשביל הבולשת?
אם הם בעניין, הם יקחו לנו את הכל יבנו תיק, יקחו את ההערכה, מה הטעם?
הטעם הוא שהבחור שלי עף מהחלון. אז אם המקרה שלי עף מהחלון,
אז יש את טביעות הידיים של פליקס על התחת שלו.
- זה הופך את זה לשלי. - יש פה פשע?
רצח? יש לך גופה?
- אני רואה ערימות של זכוכית שבורה. - ודם.
פה בתוך הזכוכית
יש פה עוד, ויש פה שובל רסס וגם כאן.
- ריצ'ארד? - כן, זה אני.
רמון עבר דרך החלון הזה, טראח.
זכוכית פה, וסימני צמיגים.
אולי הוא קפץ?
כן, הוא מדוכא, אז הוא קפץ מקומה רביעית דרך החלון על הראש.
זה מרגיש יותר טוב, אני אאסוף את עצמי ואמשיך את היום שלי.
- בחייך בנאדם. - הי, ריי.
תפוס.
- חדש? - עדיין אפשר להריח את אבק השריפה.
מצאנו את קראסיאלי, צופה בטלויזיה, אמר שראה מונית חונה כאן קודם, הערב.
- ושני אנשים מסתובבים בשכונה. - תאור? הוא ראה משהו?
כאילו משהו, הבחור הזה מרכיב משקפיים בעובי של תחתית בקבוק.
ישנם 4000 נהגי מוניות באיזור ל.א. משהו אחר?
- זהו. - טוב, תמשיכו לחפש.
זוכר את המקרה שהיה באוקלנד?
נהג מונית, נסע כל הלילה הרג שלושה אנשים,
- ואז התאבד? - כן, הבחור השתגע, אז מה?
אז הבלש מאוקלנד, מה שמו? הוא לא האמין לזה.
לנהג לא היה שום רישום פלילי, שום עבר רפואי,
מנקב שלושה אנשים ואז את עצמו?
בכל אופן, הבלש הזה תמיד חשב שהיה עוד מישהו במונית.
מעולם לא למדתי להקשיב לג'אז.
זה מעבר למנגינה, מאחורי התוים. לא מה שאתה מצפה לו.
- אילתור, כמו הלילה. - כמו הלילה?
רוב האנשים, עוד עשר שנים, אותה עבודה אותו מקום, אותה שיגרה,
הכל אותו דבר, הולכים על בטוח שוב ושוב ושוב.
עשר שנים מעכשיו?
בנאדם אתה לא יודע איפה תהיה... עשר דקות מעכשיו.
נכון?
- מי זה על החצוצרה? - זה דניאל, מותק, הוא הבעלים.
הוא נהדר. תהי נחמדה ותקראי לו לכאן. אני חייב להזמין אותו למשקה.
אין בעיה,חמוד.
הייתי בן 19 עבדתי כמלצר, ממש פה.
השכר היה על הפנים אבל העיקרון היה להיות ליד המוזיקה.
והייתי. אני זוכר את הלילה, 22 יולי 1964.
- מי נכנס דרך הדלת? - להתראות מתוק.
מיילס דייויס.
- בכבודו ובעצמו. - בדיוק. אני אומר לך, דרך הדלתות האלה,
- האיש הכי קול בעולם. - אלוהים.
בכל אופן, הוא היה בזמן הקלטות באולפני קולומביה,
אז, מיילס נכנס דרך הדלת. ולפני שידעת, הוא כבר היה על הבמה.
מנגן עם הלהקה.
- זה בטח היה... - לא...
זה היה מפחיד. הבחור היה כל כך מרוכז.
חוץ מזה שהוא היה מפחיד בלי שום קשר.
כולם ידעו שאתה לא סתם ניגש ומדבר עם מיילס דייויס.
הוא אולי נראה רגוע אבל הוא היה עצבני.
זוג צעיר וגזעי, אחד מהם ניסה ללחוץ את ידו,
הבחור אמר: הי, שמי...
מילס אמר: "תעוף לי מהפרצוף, בן זונה "וקח את הכלבה המטופשת שלך איתך.
זה מיילס, ככה הוא היה.
- כשהוא היה בתוך המוזיקה שלו פחד.
יצא לך לדבר איתו?
- יותר טוב מזה. - לא.
- ניגנתי איתו במשך 20 דקות. - לא יאמן.
- איך היית? - איך הייתי?
אתה די גרוע כשאתה מנגן ליד מיילס דייויס.
אבל הוא הוביל אותי.
- מה הוא אמר? - הוא אמר מילה אחת.
קול.
- קול? - כן.
- זהו זה? - כן.
הכוונה היתה, טוב אבל עוד לא מוכן.
הכוונה היתה: חפש אותי כשתהיה מוכן.
- חיפשת? - לא.
גוייסתי לצבא. ואז כל מיני דברים ו...
בזמן שחזרתי למוזיקה, העונה חלפה.
אבל אתה יודע, נולתי בשנת 1945, והלילה הזה היה...
הלילה בו נולדתי. ממש פה בחדר הזה.
- אין קהל? - ג'אז כבר לא מושך כמו פעם.
סיפור נפלא, באמת.
חכה עד שאספר את הסיפור הזה לאנשים בקולקאן וקרטהניה.
- אתה מכיר חבר'ה מקולקאן וקרטהניה? - חוששני שכן.
- ואני חשבתי שאלה אחלה בחור. - אני אחלה בחור.
עם עבודה שהתחייבתי לעשות.
- בחייך וינסנט, תוותר לבחור. - אני עובד כאן.
תקשיב, אתה לא רוצה לשבת פה ולדבר על אילתורים והכל,
אם אהבת את הבחור, אהבת את הנגינה שלו,
- בוא ננגן ג'אז רך. - נאל...
זה מצחיק, כשאתה אומר את זה.
איך זה?
- אני אשאל אותך שאלה. - איזו שאלה?
שאלה על ג'אז. אם תענה נכון...
אתה הולך מפה. אתה נעלם, הלילה.
אם אני הולך מכאן הלילה, אני אהיה כל כך רחוק,
זה יהיה כאילו אני מת.
ועוד דבר. האנשים האלה והבוס שלהם, פליקס,
ובכן, תגיד להם שאני מצטער.
תגיד להם.. שהייתי חייב. נתנו לי חסינות גבוהה.
אולצתי, זה היה לשחק את המשחק או לחזור לכלא ואני...
לא חוזר לכלא.
כן.
שאל אותי.
- איפה מיילס למד מוזיקה? - אני יודע הכל על מיילס.
- אז בוא נשמע. - בית ספר למוזיקה.
- הוא למד בבית ספר למוזיקה, נכון? - אביו היה רופא שיניים בסינט לואיס.
השקיע בחקלאות, עשה הרבה כסף. הוא שלח את מיילס לג'וליארד,
בית ספר למוזיקה. ניו יורק 1945.
לעזאזל.
הוא נשר מג'וליארד אחרי שהקשיב לצ'אלי פארקר מרח' 52
שהדריך אותו במשך השלוש שנים הבאות.
- הי. - לא.
לא, תמצא לך מונית אחרת.
- מקס? - עזוב אותי בשקט, אני הולך.
אני לא משחק.
שיחקת עם האיש.
הוא נתן לך תשובה נכונה. למה לא נתת לו ללכת?
.5102,5102 - - מה הקטע... עם הבחור הזה?
מקס?
- יש לך משהו עם הנהג שלי שוב? - מי אתה?
אותו בחור שדיברת איתו בפעם הקודמת.
אמא של מקס משגעת אותי. תן לי אותו, בבקשה.
חכה רגע.
תיזהר.
- כן. - אמא של מתקשרת כל 10 דקות.
למה לא הגעת? האם אתה בסדר? איפה אתה?
הגעת למה?
- תגיד לה שאני לא אגיע הלילה. - אני לא קרוב שלך, תגיד לה בעצמך.
הגעת למה?
- היא בבית חולים. - אתה מבקר אותה כל לילה?
- כן, מה זה משנה. - אתה לא מופיע זה שובר את השיגרה שלך.
- אז? - אז, אנשים יתחילו לחפש אותך.
את המונית. זה לא טוב.
אני לא לוקח אותך לראות את אמי.
מתי משהו מזה היה נתון למשא ומתן?
שני צעדים קדימה, אחד לשמאל.
הי, פרחים.
זה בזבוז כסף. זה יהיה חסר משמעות בעיניה.
היא נשאה אותך ברחמה במשך תשעה חודשים.
אנשים קונים פרחים. קנה פרחים. סליחה, שמרי את העודף.
החזיקו את המעלית בבקשה.
- איזה קומה? - חמישית, תודה.
- היה לך לילה טוב? - ככה ככה, לך?
הי אמא.
- התקשרתי והתקשרתי. - כן, הייתי תקוע בעבודה.
למה לא התקשרת אלי? אני שוכבת כאן וחושבת אם קרה לך משהו נורא.
- הבאתי לך פרחים. - מה אני אעשה עם פרחים?
- הם יעודדו אותך. - איך?
בזה שאתה מבזבז כסף על משהו שינבול וימות?
רואה למה התכוונתי?
- לא אני קניתי לך את הפרחים, הוא קנה. - מי?
למה לא אמרת לי שיש אורחים?
מה שמך? מצטערת, בני הוא גס רוח.
- לא קרה כלום גבירתי. - אתה שילמת עבור הפרחים שלי?
הם יפים.
ובכן, מקס?
אמא, זה וינסנט. וינסנט, זו אמי איידה.
- אני מאוד שמח להכיר אותך גברת דורושר. - קרא לי איידה.
איידה. הייתי עם מקס כשהוא קיבל את הקריאה.
- ובאת כל הדרך לראות אותי? - זה כלום גבירתי.
תגיד את זה לבני. צריך להצמיד אקדח לראשו כדי שיעשה משהו.
אתה בטח אחד הלקוחות החשובים של מקס.
לקוח? אני מעדיף לראות את עצמי כחבר.
למקס מעולם לא היו הרבה חברים.
הוא כל הזמן מדבר אל עצמו במראה, זה לא בריא.
אמא, כמה פעמים אני צריך לבקש, בבקשה את תעשי את זה.
- לעשות מה? - אל תדברי עלי כאילו אני לא פה בחדר.
- מה הוא אמר? - הוא אומר שהוא עומד ממש פה.
- פה, בחדר. - כן, זה נכון.
- הוא רגיש. - אני יודע.
- אבל אני בטוח שאת גאה בו. - כמובן שאני גאה. הוא התחיל מכלום.
תראה אותו היום, פה, בלאס וגאס...
אמא, אמא. הוא לא מעוניין לשמוע על כל זה, טוב?
- באתי לראות אותך, ראיתי, את נראית טוב, - לא, לא, לא,...
- אני מאוד מעוניין איידה, בבקשה. - חברת לימוזינות.
- אכן כך? - הוא מסיע אנשים מפורסמים.
אנשים מפורסמים, חברת לימוזינות? זה חתיכת הישג.
- מה אמרת שמך, שוב? - שמי וינסנט, גבירתי.
- תבקר שוב? - לא אני בעיר רק הלילה.
- כשתבוא שוב. - בטח.
מקס!
לא!
אני לא אוהב אנשים... שמפריעים לי בעבודה.
בוא נראה מה עוד אתה יכול לעשות.
ארבעה הגיעו הלילה. אולי אחד מהם הוא הבחור שלך.
לא, זה לא רמון. נראה את זה.
- לא, הבא בתור. - יש כאן משהו מוזר.
שלושת אלה, הגיעו בהפרש של חצי שעה אחד מהשני,
הילד, והבחור האחרון...
נהרגו על ידי אותו יורה אני חושב.
- למה אתה אומר את זה? - שיטה אחת.
שניים בבית החזה, אחד בראש.
והבחור הזה יורה גם בטאי קרופס.
תראה. שתי יריות במרחק מילימטרים אחת מהשניה.
בוא נראה את זה.
רואה למה אני מתכוון?
- אלוהים אדירים! אני יכול להשתמש בטלפון שלך? - כן.
קדימה תתעורר.
- הלו? - הי, זה פאנין, אני עדיין בחדר המתים.
זה מקרה צדקה. שני האלמונים לא הגיעו.
אבל לא תנחש מי נמצא פה בארון הבשר.
- מי? - סילבסטר קלארק,
עו"ד של פושעים המכשיר פושעים לעריכת דין.
כולל את רמון, שאותו הוא ייצג, ועדיין נעדר.
שנים שמעורבים באותם עסקים אקזוטיים. משהו קורה פה.
אני לא חושב שהבולשת יודעים משהו על זה.
אני אגיד לך מה, תהיה זמין בנייד, אני איתך עוד 30 דקות.
טוב.
אנחנו נוסעים למקום שנקרא "אל רודיאו"
זה בשדרות וושינגטון.
- איפה זה בוושינגטון? - תחפש.
- לימוזינות מה? - אל תתחיל.
- לא אני משקר לאמא שלי. - היא שומעת מה שהיא רוצה, אני לא משלה אותה.
אולי היא שומעת מה שאתה אומר לה?
מה שאני אומר לה לא מספיק טוב בכל מקרה. זה תמיד היה כך.
- "מה יש ב"אל רודיאו? - תנהג.
הם מקרינים אליך את הפגמים שלהם. שהם לא אוהבים בעצמם, בחיים, מה שלא יהיה.
הם יורדים עליך במקום.
- איך אתה יודע? - היה לי אבא כזה.
- אמהות גרועות יותר. - לא יודע, אמי נפטרה לפני שאני זוכר.
מה קרה לאביך?
הוא שנא כל דבר שעשיתי.
היה משתכר, מרביץ לי, משפחות אומנות, חזרה אליו, ככה.
ואז מה?
הרגתי אותו.
הייתי בן 12.
אני צוחק.
הוא מת ממחלת כבד.
- ובכן, אני מצטער. - לא, אתה לא.
אז מה, נהג מונית באופן זמני, זה הכל שטויות, הא?
- זה לא שטויות. - שתים עשרה שנים זה לא זמני מקס.
צריך לאסוף כסף, ביטוחים אגרות חוב, אחזקה, צמיגים, לגבש צוות.
להרכיב רשימת הלקוחות זה לא רק להשיג את המכונית ולהושיב בה אנשים.
- למה לא? - כי איילנד לימוזינות...
זה יותר מסתם נסיעה. זה כמו חווית מועדון, זה אורח חיים יוקרתי.
לא תרצה שזה יגמר. זה חייב להיות מושלם.
מושלם.
זה פה, פנה ימינה.
- תן לי את הארנק שלך, קדימה. - לתת לך את הארנק שלי?
- בשביל מה? - אני אשמור לך עליו.
- למקרה שאנשים ירצו לחפש עליך. - מי יחפש?
אנשים בפנים. כנס ושאל על פליקס.
- הוא ממתין לך. - פליקס?
- כן. - איך הוא נראה?
- אני לא יודע מעולם לא פגשתי אותו. - מי הוא?
- הוא קשור לבחור ששכר אותי - אני לא מבין.
השמדת את הרשימות שלי.
הגיע תורו של מספר ארבע, מה חשבת? הלילה נגמר, אפשר לקרוא למקהלה?
כנס לשם, תאמר שאתה אני. קבל את הגיבוי, הוא שמור על דיסק.
- למה אתה לא תעשה את זה? - אני לא פוגש אנשים.
סיכון מקצועי, אנונימיות מגינה עלי. אני לא אדפוק את זה.
החוזה שלי הוא עם הבוסים שלהם. האנשים האלה לא זוכים לפגוש אותי.
הם לא יודעים איך אני נראה.
- א.. אבל אם אני לא אצליח... - הם יהרגו אותך.
יש לך עשר דקות. בשעה 22:01 אני נוסע לבית החולים,
ומוציא להורג את אמא שלך בדרכי אל מחוץ לעיר.